KURZUS: Személyszállítás

MODUL: I. modul: Személyszállítás alapjai

2. lecke: Utazási igények meghatározása

| Tanulási útmutató
Tanulási célok
A lecke feldolgozása után Ön képes lesz:
ismertetni az utazási igények megismerésének módszereit; felsorolni a különböző utasszámlálási módszereket, azok előnyeit, hátrányait; saját szavaival összefoglalni az utasszámlálás lebonyolításának folyamatát.
Tevékenységek
Olvassa el a kurzus 2. leckéjét!
Ismertesse az utazási igények megismerésének módszereit!
Sorolja fel a különböző utasszámlálási módszereket, azok előnyeit, hátrányait!
Saját szavaival foglalja az utasszámlálás lebonyolításának folyamatát!
A feldolgozáshoz szükséges idő: 45 perc olvasás, tanulás, 15 perc önellenőrzés.
Az utazási igények megismerése
A személyközlekedési szükségletek megismerése előfeltételét képezi a kielégítést célzó közlekedési rendszer megszervezésének. A szükségleteket akkor tekintjük ismerteknek, ha tisztázottak a következők: a személyközlekedési szükségletek
nagysága; térbeni (honnan-hova) megoszlása; jelentkezésének időbeni alakulása, egyenlőtlenségei, ingadozásai; jellege, összetétele (elsősorban kiváltó okok szerinti megoszlása).
Meg kell említeni a "látens" (lappangó) utazási igény fogalmát is. Látens igénynek az olyan rejtett, lappangó helyváltoztatási szándékot nevezzük, amely megfelelő közlekedési lehetőség hiányában nem képes megvalósulni. A közlekedési lehetőség létrejötte után az ilyen igények felszínre kerülnek és ennek következtében az adott viszonylaton megnő az utasszám. Jó példa a látens igények megvilágítására az éjszakai közösségi közlekedés: amennyiben valamely városban nem léteznek éjszakai járatok, vagy csak rendkívül korlátozott számban működnek, értelemszerűen magas utazási igény sem mérhető az éjszakai órákban. A szolgáltatások létrehozásával, illetve bővítésével viszont a közösségi közlekedés ebben a napszakban is versenyképessé tud válni az egyéni közlekedéssel szemben, ezáltal akár jelentős létszámú új utas megjelenése várható.
Az utazási szükségletek megismerésének főbb módszerei a következők:
területi munkamegosztás elemzése; különböző szervezetek adatszolgáltatásának felhasználása; utasszámlálás.
A területi munkamegosztás elemzése
Az utazási szükségletek végső soron a területi munkamegosztásból fakadnak, így a területi munkamegosztás jellemzése révén a legfontosabb utasáramlatok megközelíthetők. A terület vizsgálatának elsősorban az alábbi tényezőkre kell kiterjednie:
hol koncentrálódnak a lakóhelyek (lakótelepek, lakóövezetek), amelyek a reggeli időszakban egyben a forgalomkibocsátó területeket is jelentik; az egyes települések és városrészek esetében milyen a lakosszám és a munkahelyek aránya, a lakosság foglalkoztatás szerinti összetétele; hol vannak nagyobb dolgozó létszámot foglalkoztató munkahelyek, ezek a forgalomvonzó létesítmények; elsősorban ipari üzemek, milyen körzetekből, illetve településekről biztosítják a szükséges munkaerőt; kereskedelmi egységek, üzletek, áruházak, piacok, bevásárlóközpontok elhelyezkedése, nyitvatartási ideje, illetve piaci napok; egészségügyi ellátás szervezete, egészségügyi központok (szakrendelők, központi kórházak stb.); milyen az államigazgatási beosztás, az egyes államigazgatási szervek hatóköre; kulturális intézmények (mozi, színház, hangverseny, múzeum) és sportlétesítmények elhelyezkedése, vonzáskörzetei, programjai; szórakozó- és vendéglátóhelyek elhelyezkedése, nyitvatartási ideje; üdülőhelyek, üdülőkörzetek elhelyezkedése, vonzáskörzetei, az üdülőkörzet jellege (téli, nyári, gyógyüdülő).
Különböző szervezetek adatszolgáltatása
Azok a szervezetek, amelyek működéséhez a helyváltoztatások szorosan kapcsolódnak, rendszerint rendelkeznek olyan adatokkal, amelyek az utazási igényekre is utalnak. Az ipari üzemek meg tudják adni bejáró dolgozóik létszámát lakóhely szerinti bontásban, a munkaidő kezdetét és végét, több műszak esetén az egyes műszakok létszámát. A közületek, intézmények hasonlóképpen tájékoztatást tudnak nyújtani dolgozóik munkába járásával kapcsolatban. Az önkormányzatok, illetve azok szakigazgatási szervei a lakosság egészségügyi, szociális, kulturális ellátásával kapcsolatos utazási igényeinek megállapításához adhatnak támpontot a terület vonatkozó jellemzőinek ismeretében. Az önkormányzati képviselők, mint a lakosság érdekeinek képviselői a lakosságtól származó kívánságokat, panaszokat is továbbítják. A művelődésügyi osztályok az iskolák, oktatási intézmények fejlesztésére, szervezésére, áttelepítésére vonatkozó intézkedések, illetve tervek alapján járulhatnak hozzá információk szolgáltatásával a közlekedés kialakításához (pl. körzeti iskolák létesítése).
Az autóbusz-közlekedés tervezésekor a MÁV-tól a vasúti forgalom várható alakulásáról, a tervezett menetrendről lehet értesüléseket szerezni, amelyek a csatlakozások biztosításánál használhatók fel.
Az idegenforgalmi szervezetek, illetve vállalatok előrejelzései a várható idegenforgalomról, az idegenforgalommal kapcsolatos létesítményekről adhatnak tájékoztatást. A lakosság bejelentései, kívánságai, panaszai is hozzásegítenek az utazási igények megismeréséhez.
Utasszámlálás a közúti közlekedésben
Az utasszámlálás az utazási igények megismerésének legpontosabb eszköze, de nagyon komoly szervezési munkát igényel, s jelentős munkaerőigénye következtében nagyon költséges. Utasszámlálás révén meghatározható a jelenlegi forgalom nagysága, az utazások térbeli és időbeli eloszlása, az utazások kiváltó okok szerinti megoszlása, illetve egyéb jellemzői. Mivel az utasáramlatok rendszeresek és ismétlődnek, az utasszámlálás adatai a forgalomszervezésben felhasználhatók.
Az utazásokkal kapcsolatos adatok természetét illetően az utasszámlálási módszereknek két nagy csoportja alakult ki:
keresztmetszeti utasszámlálás; célforgalmi utasszámlálás.
A keresztmetszeti utasszámlálás során a hálózat egy adott keresztmetszetén jelentkező utasszámot figyeljük meg. A megfigyelés az adott ponton (megállóhelyen) áthaladó utasszámra, vagy a le- és felszállók számának megállapítására terjed ki. Keresztmetszetként a megállóhelyeket, vagy a fontosabb megállóhelyeket (csomópontokat) szerepeltethetjük a számlálás céljának megfelelően. Általában nem szükséges a megfigyelést valamennyi megállóhelyre kiterjeszteni, elegendő a nagyobb gócpontok, illetve nagyobb forgalmú megállók vizsgálata.
A keresztmetszeti utasszámlálás révén az utasáramlatok kiinduló, átszállási és végpontjai (az utazás viszonylata) nem válnak ismertté, mivel nem kíséri végig az utazást, a megfigyelés egysége az utas. A módszer felhasználási lehetőségei ezért korlátozottak, elsősorban az adott vonalon szükséges járatsűrűség, illetve a járműpark nagyságának a megállapításához (kapacitástervezés), a betét- és gyorsjáratok szervezéséhez nyújt hasznos alapadatokat. Az utasáramlatok jellegére, valamint irány szerinti és térbeni megoszlására vonatkozó adatok meghatározása a célforgalmi utasszámlálási eljárások segítségével történhet. Felhasználási lehetőségük sokkal kiterjedtebb, mint a keresztmetszeti forgalomszámlálásé, mivel az utazások teljes folyamatát figyelemmel kísérik, ezzel két végpont között meghatározzák az áramlatokat.
A célforgalmi utasszámlálások két csoportra oszthatók:
vonalra szűkített számlálások; általános célforgalmi számlálások.
A vonalra szűkített számlálás során csak az adott járművön történő utazást kísérjük nyomon a felszállóhelytől a leszállási helyig, átszállás esetén az utazás további szakasza nem kerül vizsgálatra. Az általános célforgalmi számlálás az utazást a kiinduló ponttól egészen a célpontig nyomon követi, vagyis az átszállások is vizsgálatra kerülnek.
Az utasszámlálási módszerek csoportosítása a következők szerint lehetséges.
Utasszámlálási módszerek csoportosítása
2.1. ábra
Keresztmetszeti utasszámlálási eljárások
A keresztmetszeti utasszámlálásként alkalmazott módszerek jellemzése az alábbiakban látható.
Megállóhelyen tartózkodó számlálóbiztossal történő utasszámlálás
A megállóban tartózkodó számlálóbiztosok - az erre a célra szerkesztett számlálólapra - feljegyzik a megállóhoz közeledő jármű érkezési idejét, viszonylatszámát, rendszámát (vagy pályaszámát), a le- és felszálló utasszámot, valamint a jármű indulási idejét perc pontossággal. A számlálóbiztosok száma a közlekedő járművek típusától függ, általában elfogadható 2 ajtós autóbuszok esetében a megállónkénti 1 fő, csuklós autóbuszok esetében 2 fő, kötöttpályás szerelvények esetében pedig a szerelvények hossza határozza meg. Ezt az értéket azonban természetesen jelentősen befolyásolja az egyes megállók utasforgalma: amennyiben az adott megállóban a járatok utas-cserélődése óra-átlagban nem haladja meg a 12 főt, csuklós autóbusz üzemelése esetén is elég az 1 fő. Azokban az esetekben, ha a számlálás nem egy vonalra, hanem egy relációra (fordítva volt!) történik, a fonódó vonalszakaszokon a kettős megállókban a forgalom nagyságának arányában a számlálóbiztosok száma 3 fő, vagy több is lehet.
A megállóban tartózkodó számlálóbiztossal történő utasszámlálás egy speciális formája az úgynevezett "folthatás"-rendszerű utasszámlálás. Ezt a módszert főképpen a városi közlekedésben alkalmazzák, tekintettel arra, hogy elsősorban a nagy járatsűrűség és az intenzív utasforgalom felmérésére szolgál. A folthatás-vizsgálat típusú számlálás lebonyolítása úgy történik, hogy az előre kiképzett számlálóbiztosok a járműbe "betekintve" állapítják meg az utastérben elhelyezkedő utasok számát. A számlálóbiztosok kiképzésük folyamán megismerkednek a különböző zsúfoltsági kategóriákkal, melyeket - a járat adatainak regisztrálása után (érkezési idő, viszonylatszám, rendszám stb.) - felírnak a számlálólapra. A módszer nem szolgáltat pontos adatokat, de alkalmas egy számlálás ellenőrzésére vagy egy tervezett számlálás előkészítésére.
Az egyes zsúfoltsági kategóriák a következők:
1. Üres | Az ülőhelyek több mint fele üres.
2. Gyengén terhelt | Az ülőhelyek foglaltak.
3. Átlagosan terhelt | Álló utasok vannak, de nem töltik ki az utasteret.
4. Teljesen terhelt | Az álló utasok kitöltik az utasteret, de nincs zsúfoltság.
5. Zsúfolt | A jármű zsúfolt.
6. Utas lemarad | A járművön annyi utas van, hogy több már nem tud felszállni.
Járművön utazó számlálóbiztossal történő utasszámlálás
Ennél a módszernél a számlálóbiztosok a járművön utazva számolják az egyes megállókban fel- illetve leszálló utasokat és feljegyezik ezt a számlálólapra. Célszerű járművenként 2-2 számlálót alkalmazni, de a csuklós járműveken a csúcsidőszakban a nagy utasforgalom indokol egy harmadik számlálót is. Egy üzemkezdettől üzemzárásig minden egyes járművön elvégzett számlálás létszámigénye a járatok számától függően alakul. Nagyságrendileg egy 100.000 lakosú településen 300 fő körül várható a szükséges létszámigény.
A módszernek számos előnye van a megállóban végzett számlálással szemben:
létszámigénye, ezáltal a számlálás költsége is kisebb; a számlálók ülve végzik munkájukat; a számlálók és a számlálólapok nincsenek kitéve az időjárás viszontagságainak; a járművön utazva biztonságosabb a számlálás, mint a megállóban tartózkodva.
A számlálás az egyes megállókban fel- illetve leszálló utasokra terjed ki.
A jármű vezetője által végzett utasszámlálás
Lényegében a rendszer azonos a járművön utazó számlálóbiztossal történő számlálással, eltérés csak annyi, hogy a munkát a járművezető végzi. A módszer csak a kisforgalmú időszakokban alkalmazható, mivel a hibaszázalék a jármű terhelésével arányosan nő. Általában a hajnali első és késő esti utolsó járatok felmérésére használatos.
A járművön elhelyezett utasszámláló berendezésekkel történő utasszámlálás
Több nagyvárosban alkalmaznak automatikus utasszámláló berendezéseket, amelyeknek a legnagyobb előnyük az, hogy külön munkaerő (számlálóbiztos) beállítása nélkül lehetővé teszik az utasszám folyamatos megfigyelését. A nagyszámú adat feldolgozása és kiértékelése számítógéppel történik, ezért az adatokat valamilyen gépi adathordozóra rögzítik.
Az automatikus utasszámláló berendezések működési elvük alapján három csoportra oszthatók:
fotocella; taposószőnyeg; kamera; terhelésmérő.
A fotocellás berendezések a járművek ajtajánál kerülnek felszerelésre és az utasok le- illetve felszállását érzékelik, amikor az ajtón áthaladva a fénysugarat megszakítják. Két érzékelő elhelyezkedésével a le- és felszálló utasok a fénysugarak megszakítási sorrendje alapján különválaszthatók. A nagyobb pontosság érdekében a berendezések csak a le- és felszállás ideje alatt működnek, úgy, hogy az ajtó nyitása-zárása végzi a kapcsolást, vagy a jármű vezetője kapcsolja be a készüléket. A módszer hátránya, hogy zsúfoltság esetén a lépcsőről kényszerűségből leszállókat az ismételt felszálláskor a szerkezet újra regisztrálja.
A taposószőnyeget a jármű lépcsőjébe vagy az ajtók közelébe szerelik, a le- és felszálláskor rálépő utasok működtetik. Az irány itt is megkülönböztethető, hátránya megegyezik a fotocellás módszer hátrányával.
A kamerás utasszámláló berendezést szintén a jármű ajtajánál szerelik fel: a sztereo kamerával rendelkező berendezés akkor is meg tudja állapítani a pontos utas-mozgások számát és irányát, ha egy időben kettő vagy több ember egymáshoz nyomódva, egy irányban, vagy egymással ellentétes irányban mozog. A készülék olyan speciális térbeli alakfelismerő hardver- és szoftver-megoldáson alapul, amely képes az ajtóban mozgó zsúfolt tömegben az egyes emberi alakokat megkülönböztetni, mozgásukat követni, és mozgási irányonként elkülönítve számolni.
Sztereo kamerás utasszámláló berendezés (HC Linear)
2.2. ábra
A terhelésmérő a jármű légrugójának nyomását méri, ezt az értéket az átlagsúllyal számolva alakítják át utasszámra.
Az automatikus berendezések általában 4-10% hibával dolgoznak, de ekkora eltérés a tényleges értékhez képest az adatok felhasználási célját figyelembe véve megengedhető.
Elektronikus menetjegyrendszerek adatainak feldolgozása alapján történő utasszámlálás
Amennyiben az elektronikus menetjegyrendszer az egyes megállókban a fel- illetve leszállók számát regisztrálja, keresztmetszeti adatokat nyerhetünk ki belőle, amelyekből megállapítható az egyes megállók utasforgalma, illetve az egyes megállóközökben a járművön tartózkodók száma.
Célforgalmi utasszámlálási eljárások
A célforgalmi utasszámlálási módszerek bemutatása az alábbiakban látható. Először tekintsük át a vonalra szűkített célforgalmi utasszámlálási módszereket.
Másodjegyes eljárás
A módszer lényege, hogy az utasnak a felszálláskor egy úgynevezett "másodjegyet" adnak, melynek szerepe csak utasszámlálás, semmiféle összefüggésben nincs az utazási díjbefizetéssel.
A "másodjegyen" szerepel annak a megállónak a kódja, sorszáma, ahol az utas felszállt és megkapta, majd a leszállás helyén a másodjegyet le kell adni. A másodjegyeket minden megállóban külön gyűjtik, így a másodjegyen található - felszállás helyét jelölő - jelzésből és a begyűjtés helyéből vonalra szűkített "honnan-hová" adat adódik.
A módszer a zárt peron-rendszerű közlekedésnél alakult ki, ahol az utasok "kényszerpályán" mozognak. Hazánkban például elfogadott eljárásnak tekintik és rendszeresen alkalmazzák a metrónál. Autóbusz-közlekedés vonatkozásában a másodjegyek kiadása és begyűjtése nem a megállóban, hanem szükségszerűen a járművön történik, de bonyolultsága és magas létszámigénye miatt ritkán alkalmazzák.
Elektronikus menetjegyrendszerek adatainak feldolgozása alapján történő utasszámlálás
Amennyiben az elektronikus menetjegyrendszer nem csak az egyes megállókban fel- illetve leszállók számát regisztrálja, hanem anonimizált módon azt is figyeli, hogy a felszálló utasok melyik megállóig utaznak, akkor vonalra szűkített célforgalmi adatokat kapunk.
A módszer utasszámlálási célokra elsősorban a helyközi forgalomban használható fel, mivel a változó értékű menetjegykiadás, illetve bérletjegykezelés erre a kategóriára jellemző. Városi közlekedésben a menetjegy általában nem alkalmas az utazási távolság meghatározására (fixértékű menetjegyek az általánosak), másrészt ilyen környezetben nem jellemzőek a Check In - Check Out vagy más néven "CiCo" típusú rendszerek a nagyobb utasforgalom miatt, azaz a leszállásnál jellemzően nem szükséges használni a kártyákat, csak felszállási Check In ellenőrzés van.
Az általános célforgalmi utasszámlálási módszerek között a munkahelyi interjúról, a lakóhelyi interjúról és a hálózaton végzett kikérdezésről beszélhetünk.
Munkahelyi interjú formájában végrehajtott utasszámlálás
A munkahelyi interjú formájában végrehajtott utasszámlálás alapgondolatát az adja, hogy a munkahelyi forgalom utazási kategóriától függően az összforgalom 40-80%-át képezi és ezen utasok túlnyomó része viszonylag kevés számú helyen, erősen koncentrált csoportokban - a munkahelyen - viszonylag könnyen elérhető. Két formája ismeretes.
A személyes kikérdezés során a számlálóbiztos felkeresi az interjú alanyát és beszélgetés formájában teszi fel az utasszámlálólapon szereplő kérdéseket, és a válaszok alapján a kitöltést ő végzi. A módszer előnye a viszonylag nagy pontosság és a 100%-os adatlap-beérkezés, hátránya magas költsége és lassúsága.
Az írásos kikérdezés során a kijelölt vállalathoz eljuttatják a megfelelő mennyiségű utasszámlálólapot, majd azokat a dolgozók között a vállalat hierarchikus rendszerének megfelelően szétosztják, kitöltésüket maguk a dolgozók, az interjúalanyok végzik. A lapok begyűjtése a szétosztáshoz hasonlóan történik, visszaérkezési arányuk 70-80%-ban várható, használhatóságuk - a kitöltés pontatlansága miatti levonás után is - eléri az 50-60%-ot. Az írásos interjús utasszámlálások tekintetében ez az arány igen kedvező, így alkalmazása nagyon kedvelt. A módszer előnye viszonylagos kis költsége, hátránya az esetleges pontatlanság.
Lakóhelyi interjú formájában végrehajtott utasszámlálás
A lakás-interjú vagy más néven "home interview" lényegében megegyezik a munkahelyi interjúval, csak a kikérdezést nem a munkahelyen, hanem a lakóhelyen végzik. A lakás-interjúnak is két formája ismeretes - a szóbeli kikérdezéses és a válaszleveles módszer -, de a gyakorlatban szinte csak a szóbeli kikérdezéses forma használatos, mivel a válaszlevelek töredéke érkezik csak vissza, s a hibaszázalékuk is magas.
A kikérdezéses módszer lényege, hogy reprezentatív mintára korlátozott lakást felkeresnek a számlálóbiztosok és az ott lakókat kikérdezik utazásaik céljáról, módjáról stb. és a kapott válaszok szerint kitöltik a statisztikai felmérő lapot. Mivel ebben az esetben nem egy konkrét utazás megfigyeléséről van szó, a módszer az utazási szokások és esetleges kívánságok (látens igények) felmérésére alkalmas.
A módszert gyakran alkalmazzák lakónegyedek utazási igényeinek felmérésekor.
Hálózaton végzett kikérdezés
A hálózaton, illetve a járművön végzett kikérdezéses utasszámlálási rendszer, más néven "vehicle interview", a szóbeli kikérdezéses interjús rendszernek egyik formája.
A módszer előnye és egyben a számlálólapon szereplő kérdéseket korlátozó tényezője is, hogy az interjú utazási idő alatt történik. Előnye abban jelentkezik, hogy mivel az interjú az utas utazási ideje alatt történik, így számára nem okoz külön veszteségidőt. Hátránya pedig az interjú idejének korlátozottságában rejlik, mivel a helyi közlekedésben - ahol ez a módszer tért hódított - az utasok a megállóban várva viszonylag rövid ideig tartózkodnak, amely alatt a felszálló utasok meghatározott arányát kell kikérdezni. Ugyanígy a járművön is csak kevés időt töltenek az utasok. Ezért az utasszámlálólap kialakításánál törekedni kell az utasszámláló munkájának egyszerűsítésére és csökkentésére, a kikérdezés idejének rövidítésére.
Az utasszámlálási kérdőív gyors kitölthetőségét segíti elő a kódszámok alkalmazása, melyek a gépi feldolgozás folyamán is nagy segítséget nyújtanak és szükségtelenné teszik az utólagos kódolás munkáját. Természetesen az ilyen utasszámlálólap igen komoly előkészítést igényel, például minden elképzelhető indulási helynek, illetve utazási célnak előzetesen kódszámot kell adni, továbbá a számlálóbiztosoktól is jelentős képzettséget kíván.
A számlálás végrehajtása úgy történik, hogy kijelölésre kerülnek azok a frekventáltabb megállók, végállomások, ahol a nap folyamán folyamatosan nagyobb utasmennyiség jelentkezik. A számlálóbiztos - előre meghatározott reprezentatív mintának megfelelően - minden x-edik várakozó utast kikérdez, és a válaszok alapján kitölti a számlálólapot. Az elmondottakból következik, hogy az interjús módszerek közül ez az egyetlen módszer, amely a tényleges utazásokat tárja fel, melynek következtében itt feltételezhetjük a kapott adatok legnagyobb realitását. Ezzel a módszerrel - városnagyságtól függően - mintegy 8-12%-os minta vehető fel, aminek segítségével nagy valószínűséggel lehet következtetni az alapsokaság utazási relációira.
Az utasszámlálás lebonyolítása
Az utasszámlálás sikeres végrehajtása egy egész műveletsor összehangolt elvégzését kívánja meg, ennek megfelelően az utasszámlálási munka több szakaszra osztható.
Igények meghatározása
Ebben a szakaszban az utasszámlálás szükségességét indokoló feladatból (pl. hálózatracionalizálás, gyorsjárat-, betétjárat-indítás stb.) kiindulva meg kell határozni, hogy milyen adatot kívánunk biztosítani. Pl. a szükséges adatigény zónázás vagy gyorsjárat kialakítása céljából a következő lehet: óránkénti megoszlásban az egyes megállókból kiinduló utazások száma utazási cél szerinti bontásban.
A terület főbb jellemzőinek összegyűjtése
Az utasszámlálás minden esetben egy adott, sajátságos jellemzőkkel rendelkező területre vonatkozó feladat információigényét hivatott biztosítani. Annak érdekében, hogy az utasszámlálást minél jobban megszervezzük és a lehető leggazdaságosabban hajtsuk végre, szükséges a következő jellemzők begyűjtése:
közlekedés jellege (helyi, elővárosi, regionális stb.); forgalmat lebonyolító járművek száma és típusa; megállóhelyek száma; megállóhelyek közötti távolság- és időadatok; napi járatszám, illetve járatsűrűség; forgalom időbeni ingadozása; alkalmazott menetjegyrendszer, bérletes utasok aránya stb.
Az utasszámlálási módszer kiválasztása
A módszer kiválasztását döntő mértékben az adatigény határozza meg.
A keresztmetszeti eljárások elsősorban a járműkapacitás méretezéséhez, a járatok számának megállapításához, a zsúfoltsági csúcsok kimutatásához, az utazási igények időbeni ingadozásának megállapításához használhatók. Keresztmetszeti utasszámlálást végezhetünk a reprezentatív célforgalmi számlálás adatainak ellenőrzése céljából is.
A különböző keresztmetszeti számlálási módszerek közül megállóhelyen történő számlálást akkor alkalmazunk, ha a létszámigénye kisebb, mint a járművön történő számlálás esetén. Ez teljes körű számlálás esetén sosem áll fenn, ezért teljes körű számlálást minden esetben járművön utazó számlálóbiztosokkal végzünk. Folthatáson alapuló mérést akkor alkalmazunk, ha az adatok pontossága ezzel a módszerrel is kielégíthetően biztosítható. A jármű vezetőjére csak a legkisebb forgalmú időszakokban bízható az utasszámlálás, amikor azt egyéb feladatai mellett is képes kielégítően megoldani. Az automatikus berendezések az utasszám állandó, folyamatos megfigyelésére alkalmasak.
A célforgalmi számlálási módszerek a közlekedési rend kialakításához, a vonalhálózat megtervezéséhez, a járati útvonalak kijelöléséhez szükséges adatok megszerzésére alkalmasak.
A vonalakra szűkített számlálás révén a zónarendszerű közlekedés bevezetéséhez, gyorsjáratok, betétjáratok közlekedtetéséhez, átszállóhelyekhez kapcsolódó járatok menetrendjeinek összehangolásához kaphatunk adatokat. Az általános célforgalmi eljárások a közlekedési hálózat tervezéséhez, az utazási szokások, jellemzők feltárásához használhatók fel. A munkahelyi interjú igen hatásos módszer a hivatásforgalom felmérésére, mivel a munkahelyek segítsége a kérdőívek kiosztásában és összegyűjtésében kedvezően befolyásolja a felvétel eredményességét. A lakossági interjú a legáltalánosabb felvételi forma, adatai a közlekedési igények előrebecslésére, a közlekedési hálózat tervezésére használhatók fel. Gyakorlatilag csak reprezentatív mintavétellel végezhető.
Az alkalmazható módszert gyakran behatárolják a rendelkezésre álló anyagi és személyi feltételek, elsősorban a szükséges munkaerő hiánya. Egy közepes nagyságú városban a teljes hálózatra kiterjedő keresztmetszeti utasszámlálás pl. 100-300 fő számlálóbiztos egyidejű foglalkoztatását kívánja meg, ami sokszor nem biztosítható.
A hálózaton végzett kikérdezés során csak kevés adat felvételére van lehetőség, de az adott nap utazásai nagyon jól megfigyelhetők. A megállók célszerű kijelölésével olyan mintanagyság érhető el, amely alkalmas az alapsokaság utazási relációinak meghatározására.
Mivel az utasszámlálás nagy létszámot igénylő, magas költségű tevékenység, időnként szükséges a munkaerő-szükségletet számottevően csökkentő módszerek alkalmazása is. A keresztmetszeti utasszámlálások területén a vizsgálandó keresztmetszetek csökkentése az a lehetőség, amely a kapott adatok lényeges csökkentése nélkül az utasszámlálási feladat méreteit csökkenti. A célforgalmi utasszámlálás keretében a reprezentatív mintavételi eljárások alkalmazása töltheti be ugyanezt a szerepet. A reprezentatív mintavételi módszerek alkalmazásával kapcsolatban megválaszolandó kérdések a szükséges mintanagyságra, illetve a végrehajtott mintavétel eredményeinek megbízhatóságára és pontosságára vonatkoznak.
Az utasszámlálás előkészítése
Ebben a munkafázisban kell
a számlálásba bevont megfigyelési pontokat kijelölni; az érintett terület körzetbeosztását elkészíteni; a számlálás időpontját és időtartamát meghatározni; megtervezni és legyártani a felhasználásra kerülő segédeszközöket (pl. számlálólapokat); a számlálást végzőket kijelölni, munkabeosztásukat elkészíteni, oktatásukat elvégezni; a számlálás eredményeinek kiértékelési módját meghatározni.
Az utasszámlálás végrehajtása
Az utasszámlálás végrehajtása a számlálóbiztosok feladata. Az eredmények megfelelő pontosságának biztosítása érdekében a számlálás ideje alatt folyamatos ellenőrzésre van szükség. Ezzel egyrészt azonnal kiküszöbölhetők a menet közben fellépő problémák, másrészt szúrópróbaszerű ellenőrzéssel, illetve a kitöltött számlálólapok leadáskori szakmai felülvizsgálatával fokozni lehet a kapott eredmények megbízhatóságát.
Az utasszámlálás során felvett adatok kiértékelése
A keresztmetszeti utasszámlálás adataiból leggyakrabban utasterhelési táblát készíthetünk, amelyet grafikusan is szokásos ábrázolni. A terhelési tábla, amely a szóban forgó vonal egyes pontjain áthaladó utas-mennyiséget mutatja, az egyes napszakokra (vagy akár járatonként) külön-külön is összeállítható.
Terhelési ábra egyetlen járatra vonatkozóan: a zöld sávok a felszálló, a kék sávok a leszálló utasokat, a szürke sávok pedig a járművön éppen tartózkodó összes utast jelzik (ÉNYKK Zrt.)
2.3. ábra
A célforgalmi számlálás eredményeit mátrix formájában célszerű kiértékelni (célforgalmi mátrix), amelynek sorai az egyes körzetekből (vagy megállóhelyekről) kiinduló, oszlopai pedig az egyes körzetekbe (vagy megállóhelyekre) érkező utazásokat tartalmazzák. A célforgalmi mátrixból az egyes keresztmetszetek forgalma is megállapítható.
Az utasszámlálás révén a közlekedésre jellemző egyéb mutatószámok is számíthatók, pl.:
tételes adatok viszonylatonként és irányonként; tételes adatok fordánként; indított járatok száma; járműkilométer-teljesítmény; utasszám irányonként; megállók közötti utasterhelés; megállónkénti utasforgalom; zsúfolt járatok; kihasználatlan járatok; késett járatok; utaskilométer-teljesítmény; férőhelykilométer-teljesítmény; férőhely-kihasználás; átlagos utazási távolság.
Felhasznált irodalom
Fülöp Gábor - Horváth Balázs - Prileszky István - Szabó Lajos: Közforgalmú közlekedés I., Széchenyi István Egyetem, 2006 Budapest: Hétvégétől jelentős sűrítéseket vezetnek be az éjszakai buszhálózaton (http://budapest.hu/Lapok/H%C3%A9tv%C3%A9g%C3%A9t%C5%91l-jelent%C5%91s-s%C5%B1r%C3%ADt%C3%A9seket-vezetnek-be-az-%C3%A9jszakai-buszh%C3%A1l%C3%B3zaton.aspx, letöltés ideje: 2019. augusztus 14.) HC Linear Műszaki Fejlesztő Kft. honlapja: utasszámláló modul (https://www.linear.hu/hu/content/utassz%C3%A1ml%C3%A1l%C3%B3-modul, letöltés ideje: 2019. augusztus 14.)

| Önellenőrző kérdések
1. Egészítse ki! Az utasszámlálás lebonyolítása a következő lépésekből áll: 1. meghatározása - 2. a főbb jellemzőinek összegyűjtése - 3. az utasszámlálási módszer - 4. az utasszámlálás - 5. az utasszámlálás - 6. az utasszámlálás során felvett adatok .
2. Egészítse ki! Az utasszámlálás előkészítésének munkafázisában kell a számlálásba bevont pontokat kijelölni, az érintett terület elkészíteni, a számlálás és meghatározni, és a felhasználásra kerülő segédeszközöket.
3. A megállóban tartózkodó számlálóbiztossal történő utasszámlálásnak hogy hívják egy speciális formáját?
| folthatás-vizsgálat
| szemrevételes vizsgálat
| betekintő módszer
| sample technika
4. Gyengén terhelt esetben melyik állítás igaz?
| Az ülőhelyek foglaltak.
| Van néhány álló utas.
| Az ülőhelyek fele üres.
5. Ismertesse a vonalra szűkített célforgalmi utasszámlálás módszereit! eljárás menetjegyrendszer adatainak használata
6. Ismertesse az általános célforgalmi utasszámlálás módszereit! interjú interjú végzett kikérdezés
7. Melyek tartozhatnak a keresztmetszeti utasszámlálási módszerek közé?
| járművön utazó számlálóbiztos
| elektronikus menetjegyrendszer adatainak használata
| másodjegyes eljárás
| munkahelyi interjú
| megállóhelyi számlálóbiztos
| jármű vezetője általi számlálás
| lakóhelyi interjú
| járművön elhelyezett számlálószerkezet
8. A célforgalmi utasszámlálási módszerek hány fő csoportra oszthatók?
| 2
| 3
| 4
9. Egészítse ki! Az utazásokkal kapcsolatos adatok természetét illetően az utasszámlálási módszereknek két nagy csoportja alakult ki. A utasszámlálás és a utasszámlálás.
10. Egészítse ki! A szükségleteket akkor tekintjük ismerteknek, ha tisztázott azok , térbeni , jelentkezésének alakulása, .
11. Egészítse ki! Az utazási szükségletek megismerésének főbb módszerei a következők: területi elemzése, különböző szervezetek , .
12. Mely állítások igazak a másodjegyes eljárásra?
| A másodjegy nem áll összefüggésben a díjfizetéssel.
| A másodjegy egy külön fizetendő pótjegy, amelyen szerepel az indulási és érkezési megállónk.
| A másodjegyet előre meg kell váltani.
| A másodjegyet zárt peronos közlekedésnél lehet a legjobban alkalmazni.